Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce :  bakalářská

Posudek : oponenta

Práci hodnotil(a): Kryštof Boháček, Ph.D. 

Práci předložil(a): Martina Rambousková 

Název práce: Pojetí sebevraždy ve stoické filosofii

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Cíle práce uvádí autorka hned tři: za prvé chce podat přehled o vývoji názorů na otázky života, smrti a sebevraždy, ve stoické filosofii, dále zamýšlí podat analýzu názorů jednotlivých představitelů stoicismu a za třetí je jejím cílem hledání návaznosti jejich myšlenek na filosofii klasického řeckého období (vše s.1). 
Ponechme stranou dětinskost představy, že by se kterýkoli z takových záměrů mohl na přijatelné úrovni podařit na devětadvaceti stranách textu, kterými práce disponuje, a zodpovězme poctivě otázku po splnění jednotlivých cílů:
1)	Přehled vývoje – ANO, zde se cíle v naznačených mezích (ne)možnosti podařilo dosáhnout. Práce je z převážné části přehledovou kompilací.
2)	Analýza názorů jednotlivých představitelů – bc. diplomantka přidělila samostatnou číslovanou kapitolu celkem devíti stoikům, pokud by se snad zmíněná analýza měla vztahovat na všechny, není absurditu takového záměru třeba dále komentovat (protože nikde není specifikováno, kteří představitelé jsou pro autorku „hlavní“ a kteří „vedlejší“, bohužel se nelze zbavit podezření, že jednotlivými představiteli myslí autorka skutečně všech devět). V takovém případě by samozřejmě cíl naplněn nebyl a ani to není v lidských silách. Pokud bychom k celému podniku přistoupili maximálně vstřícně (což váhám, zda oponent vůbec smí činit), pak bychom snad mohli dojít k závěru, že se bc. diplomantka skutečně pokouší o nějakou analýzu Seneky. Čili tohoto cíle bylo dosaženo v nejlepším případě ČÁSTEČNĚ.
3)	Návaznost stoických myšlenek na filosofii klasického řeckého období – v tomto punktu ovšem autorka NEDOSÁHLA VŮBEC NIČEHO, splnění záměru lze označit pouze za naprosté selhání jak koncepce, tak realizace.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Na prvních pěti stranách autorka podává svou představu o zpracování klasické řecké filosofie. První překvapení čeká čtenáře hned vzápětí, oddíl totiž otevírají kynikové – a to ještě nikoli sókratik Antisthenés, ale rovnou pozdější Diogenés. Časová linie zjevně autorku netrápí, necítí zjevně ani potřebu nijak své pojetí obhajovat. Následují dvě a půl strany věnované víceméně výpiskům z Faidóna, čili, jak si bc. diplomantka představuje, vyrovnání se s Platónem i Sókratem „jedním rázem“. Poslední a zcela tristní pasáž v rozsahu necelé! jediné! strany má býti věnována Aristotelovi. Tuto část práce nelze označit ani za kompilaci, to je prostě absolutní ztroskotání soudnosti a veškeré míry.
Karta se poněkud obrací, jakmile dojde řeč na samotné stoiky. Po očekávaně jalovém úvodu přichází přijatelná, žel přespříliš stručná kapitolka pojednávající o zakladateli Zénónovi a jeho pohledu na sebevraždu. Následují tři kapitolky, v nichž nás autorka přesvědčuje, že je schopna pořizovat výpisky z Diogena Laertia a Okálových Starých stoikov. Reflexe veškerá žádná. Závěr oddílu starých stoiků je vyhrazen Chrýsippovi, na jedné a půl straně jakoby se autorka „vybičovala“ k nějakému náznaku tvůrčího uchopení, bohužel se zdá, že ihned koketuje s inkoherencí (viz otázka č.3).
Přijatelná ciceronovská část (doplněná úvodními výpisky jmen z Longa a Rista) je střídána příjemnou kapitolou o Senekovi. Kdyby práce měla setrvale tuto úroveň – tj. byla v rozsahu 30 stran věnována Senekovi a případně jeho latinskému intelektuálně-dějinnému kontextu, nebylo by v rámci bakalářské práce téměř co namítnout. Bohužel je tato světlá výjimka extendována na pouhých pět a čtvrt strany, tedy šestinu textu…
Zbytek je věnován přijatelně zpracovaným výpiskům z Marka Aurelia a Epiktétovy Rozpravy. Závěr pouze předkládá školskou rekapitulaci, tj. simplifikovaně totéž, co již zaznělo na předchozích stranách. 

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Pokud odhlédneme od jisté inkonsistence v transkripci řeckých slov (zejména jmen … např. Ariston versus Zénón, s. 9, Diogéna versus Diogena, s. 2 etc.) a od autorčina občasného váhání v užití předložkové vazby (uvažovat S nemocemi místo O nemocech, s. 11), což jsou ovšem dnes obecně rozšířené neduhy, pak je práce po jazykově-formální stránce v pořádku, autorka je zjevně pečlivá. Zřejmě ovšem netuší, jak se cituje z Platóna (s.4-5) a i jediná zvolená citace z Aristotela je pro odborný diskurs svou formou nevhodná. Vzhledem ke zmiňované obsahové chudobě a stručnosti je práce snad až příliš strukturována, položky o jediném odstavci snad do obsahu bakalářské práce nepatří.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Celkový dojem: školská kompilace, formálně v zásadě v pořádku, po odborné stránce velmi slabá a snadno stvořitelná. Originalita žádná.

SLABÉ STRÁNKY: hlavní, a to zcela dominantní slabou stránkou celého autorčina podniku, je téměř nulová sekundární literatura. Pohledem do seznamu zjistíme, že s vyloučením slovníků, všeobecných učebnic a jiných neakceptovatelných položek zbývají mezi odbornou literaturou celkem tři monografie, z nichž pouze jedna jediná je přímo věnována stoikům. Pravda, Longova práce je vzhledem k renomé autora v dané oblasti jistě přijatelná odborná publikace, nicméně je třeba trvat na tom, že by student měl vycházet přinejmenším z patnácti položek, mezi jiným samozřejmě ze speciálních studií a článků, věnovaných tak specifickému tématu, jakým je sebevražda. 
Autorka prostě použila pouze na trhu a v knihovnách dostupnou literaturu, a té je, pravda, poskrovnu. Souvisí nicméně s volbou tématu, že stoická filosofie se musí převážně studovat ze zahraničních publikací a každá práce jí věnovaná tudíž musí mít podíl odborné literatury minimálně 50 : 50, zahraniční ku české. Jinak Nelze mluvit o odborné práci. Tři uznatelné položky sekundární literatury, to je prostě krach veškerého snažení zdejších studií humanitatis.  
SILNÉ STRÁNKY: práce je v části věnované Senekovi, částečně Ciceronovi a Markovi Aureliovi, sympaticky zahleděna do primárních textů. Je patrné, že myšlenky autorku oslovily, že se je pokouší nějak neobratně reflektovat … a že kdyby nyní přečetla několik monografií a řadu článků, mohla by napsat velice pěknou práci na téma sebevražda u římských stoiků. Jinými slovy kdyby si dala tu práci…

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

1.	Z jakého důvodu zcela opomíjíte Apologii při výkladu Sókratova pojetí smrti? Zejména ke s. 3-5, 16!
2.	Na jakém výkladu zakládáte  své tvrzení, že podle Aristotela se člověk může svobodně rozhodnout, zda bude konat dobro nebo naopak zlo (s.6)? 
3.	Není poslední věta kapitoly 3.2.5 s. 11 v rozporu s předchozím odstavcem?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl):          DOBŘE

Datum: 	17. V. 2012							Podpis:  Kryštof Boháček, Ph.D.