Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: diplomová 

Posudek: oponenta

Práci hodnotil: Kryštof Boháček, Ph.D.

Práci předložil(a): Jana Votavová

Název práce: Aristotelova koncepce polis, obce a domácnosti

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Diplomantka si za cíl vytkla objasnění podstaty řecké společnosti, polis, obce a domácnosti z pohledu ... Aristotela (s.7).
Již toto extenzivní zadání dává tušit, že patřičné a uspokojivé naplnění by bylo obtížné a v rozsahu běžném pro diplomové práce téměř nemožné. Zejména v případě (který zjevně nastal), pokud pisatel jasně nerozliší, zda hodlá k látce přistupovat na základě politologické, sociologické, historické, dějinně-filosofické či textově-analytické nebo problémově-kritické posice a tomu odpovídající metodologie. Bibliografie a funkční využití odkazů dokládá, že si autorka tuto klíčovou otázku vůbec nepoložila a její úsilí tedy muselo nutně v mnoha ohledech ztroskotat.
CÍLE PRÁCE BYLY ČÁSTEČNĚ NAPLNĚNY.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Autorka volnou formulaci zadání nebyla schopna přetavit v specifičtější zaměření na konkrétní problémový okruh (sám Aristotelův koncept domácnosti, nebo polis ve smyslu uspořádání a ústavy, příp. společnosti obecně etc. by samozřejmě bohatě postačoval jako látka pro text v rozsahu cca 60 stran). Navíc byla zcela dominantně ovlivněna přec jen zastarávající a v mnoha ohledech příliš zjednodušující Mulganovou studií. Text proto na mnoha místech působí jako nekritické výpisky z Mulgana, sama struktura obsahu práce naznačuje značnou závislost na jmenované knize.
Práce sestává z několika ne zcela provázaných celků. Po školském úvodu následuje zcela nadbytečná kapitola předkládající povrchní Aristotelovu biografii a obecné teze o metodě, které ovšem nejsou nijak konfrontovány s vlastním textem Politik nebo Etik (celkem 7 jalových stran).
Následuje hlavní část práce, která, jak již bylo řečeno, se velmi důsledně drží Mulganovy koncepce. Postupuje tedy od polis (3. Kapitola) přes formy zřízení (4. kap.) k domácnosti (5. kap. – oproti Mulganovi přehozené pořadí). Následně Mulganův pododdíl Majetek a bohatství činí samostatnou kapitolou. Celkem 57 stran excerptujících Mulgana. 
Poslední část práce je připojena opět neústrojně. Je totiž založena zejména na analýzách Etik, jak je předkládá ve své nedávné studii Synek. Formálně jde o 7. kapitolu o přátelství. Věcně je problematika samozřejmě zcela na místě, ovšem její zpracování prostě nejde dohromady s Mulganovým pojetím, což diplomantka vůbec nereflektuje (byť zcela zprávně uvádí, že Aristotelés nerozlišuje etická a politická zkoumání, s. 31). Celkem 8 stran věnovaných vcelku velmi aktuální problematice úlohy přátelství pro politický diskurs. Následuje závěr, spočívající v otrockém vyjmenovávání již řečeného bez sebemenší snahy o uzavírající a jednotící reflexi.
Třetí kapitola navíc obsahuje – opět neústrojný – exkurs do dějin polis (celkem 7 stran). Autorka zjevně není v oblasti věd o antickém starověku dobře orientována a postrádá bacground potřebný k takovémuto pojednání. Z toho plyne, že se odvolává (i jinde v práci) na autory, kteří se profilují tu v oblasti dějin státu a práva, tu obecné antropologie, tu dějin filosofie, tu politologie. Výsledkem je nešťastný „koktejl“ tvrzení, vycházející obvykle z nejslabších míst zvolených titulů. Špičková celosvětově respektovaná Bleickenova studie, ač v bibliografii uvedená, zůstává až na jedinou poznámku zjevně zcela nevyužita. 
Co se týče otázky tvůrčího přístupu, autorku nelze vinit z toho, že by se nesnažila pracovat s primárním textem, spíše zkrátka nemá patřičnou metodologickou erudici k takovéto práci. Aristotelská studia jsou specifickou disciplínou a Aristotelův text není rozhodně určen začátečníkům. Signifikantním je v této souvislosti důsledné spoléhání se na český překlad, což v případě aristotelských studií je prostě málo. Pokud autorka ani v minimální míře není schopna nahlížet do řeckého originálu, měla přinejmenším využívat velkého množství dobře přístupných alternativních anglických překladů, resp. u Politik  překladu Špaňárova. 
Co se obecně týče sekundární literatury, je zdánlivě četná. Odstarníme-li ovšem studijní pomůcky typu Úvodu do politické vědy, Základů antropologie a Aristotelovu politickou teorii zcela opomíjející Graeserovu příručku, dostáváme pouhých 15 titulů, z čehož ovšem mnohé jsou starší než 40 let! Skutečně aktuální a relevantní nacházíme pouhé 4 články...
Samostatnou kapitolou jsou pak elektronické zdroje, odkazující na Novou akropolis a podobné důvěryhodné stránky.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Formální stránka až na ojedinělé excesy odpovídá úzu v oboru obvyklému. Práce je přehledně členěna do kapitol, má odpovídajícím způsobem členěnou bibliografii. Jako nadbytečný se v tomto případě jeví seznam zkratek, jenž zahrnuje pouhé 3 položky... 

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Autorka se zjevně upřímně snažila. Shromáždila vcelku rozsáhlý text, který by jí mohl sloužit jako vynikající východisko pro zpracování skutečně odborné, problémové studie, jakou by diplomová práce měla být. Současný stav působí dojmem, jako by si během psaní autorka sama vyjasňovala nejzákladnější a vcelku všeobecně známé a dostupné položky Aristotelova myšlení, přičemž v některých bodech ani tato snaha není úspěšná. 
Diplomantka si na některých místech protiřečí, opakuje se a občas je zjevné, že jí jaksi utíká jednota celého autorského záměru. Signifikantním je tvrzení ze závěru, kde zdůrazňuje, že se zejména věnovala Aristotelově skrytému platonismu. To je ovšem zcela minoritní záležitost její práce, navíc přesně tam, kde se pokouší nějak argumentovat Platónovou koncepcí, je práce na nejnižším bodě svých kvalit.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

1)	Na s. 19 uvádíte, že Athény obývalo cca 40 000 mužů. Můžete prosím uvést, jaký počet obyvatel podle Vás měly Athény v V. stol. př.n.l. a jak jste k podobnému údaji došla?
2)	Můžete prosím vysvětlit, jaký vztah je mezi tvrzeními uváděnými na s. 24 a 26? Co nového pak přináší s. 57?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA: DOBŘE 

Datum: 15. V. 2013							Podpis: Kryštof Boháček, Ph.D.